Vítám vás u prvního článku za rok 2019. ,,Tradiční koncept" o shrnutí uplynulého roku, který nemůžu vynechat. Tenhle formát píšu spíš tak nějak pro sebe, protože to ohlédnutí mě vždycky baví číst každej rok. Snažila jsem se to fakt zestručnit. A na konci máte i nějaký super moudra, ty se do novýho roku hoděj přece vždycky.
Rok 2018 byl skvělej, přestože to častokrát nebylo úplně růžový.
Vím, že jsem udělala hodně kroků a spousta věcí se změnila. Nezáleží na tom, jestli vy ty změny vidíte, vidím je já a to je nejdůležitější.
I když jsem na svém blogu vždycky upřímná, hodně věcí se stalo zlomovými pouze pro mě a na tenhle blog to úplně nepatří, takže je tady jen to, co zveřejnit chci.
Na jednu stranu jsem si říkala, jestli má vůbec smysl to letos vydávat. Má!
Tenhle článek je prostě tradice a rok 2018 byl fakt takovej ,,pomyslnej zlom" v mnoha věcech.
Hned v lednu odstartoval stres. Úplně všude. Ze všech stran se na mě valily nějaké otázky a požadavky, protože pololetí se zapisovalo do přijímaček. A protože všichni už se definitvně rozmýšleli, kam půjdou dál.
A kromě toho, jsem se hned na začátku roku překonala a udělala něco, co jsem chtěla udělat už dávno. Tenkrát to pro mě bylo hodně náročný, ale neměla jsem žádný tušení, kolikrát se ještě v tom roce budu muset překonávat..
V únoru mi strejda koupil lístky na Shawna do Budapeště a začala se pomalu plánovat celá ta cesta. Tahle událost byla naprosto neočekávaná, ale já jsem šťastná, že jsem tuhle příležitost využila.
V březnu jsem jela na koncert Harryho Stylese do Mnichova a nejenže si toho pořád neskutečně cením, dokonce mám pocit, že si z toho dne pořád pamatuju velkou spoustu detailů.
A ještě předtím jsem stihla překvapit Anet na koncertě v Hradci Králové.
V dubnu jsem měla termíny přijímacích zkoušek a prošla si obrovským haló, když mě nikam nevzali. A kromě toho, že jsem z toho byla skoro až na prášky, mi 30. dubna zavolala Anička, že je zde možnost jet na Nialla Horana. Takže haló pro mě zmizelo, měla jsem 4 dny na to, abych si uvědomila, že se děje něco skvělýho.
A stihla jsem odmoderovat další akci u nás ve městě a musím říct, že už mi to fakt schází.
4. května jsem živě viděla a slyšela Nialla Horana ve Vídni. Je to další z dnů, kdy se mi splnil jeden z těch snů, ve které jsem už přestala i doufat.
Kromě toho mě po návratu z Rakouska vzali na obě dvě školy, což se fakt sranda, vzhledem k tomu, že mě to dost vystresovalo. Horan to ale zachránil.
V červnu jsem stihla napsat jednu z nejosobnější věcí ve svým životě. A kromě toho se stal jeden z největších zlomů celého roku.
Děcka moje.
29. června 2018 jsem dokončila základku. A i když se to bez slz neobešlo, v tuhle chvíli si maximálně stojím za názorem, že byl nejvyšší čas vypadnout.
Fakt ale ↓
Pak nastalo léto.
Skvělý výlety s kamarádama, spousta jízd vlakem, nebo další cesta do Mnichova, kde jsme jedly opravdu plnohodnotná jídla, proseděly čtyři hodiny na kopci v Olymipijským parku a málem koupily lístky na Eda Sheerana.
A splnění mého největšího teenage snu. 13. srpna jsem v Budapešti byla na koncertu Shawna Mendese. Jakože já to fakt dokázala, měla perfektní místo a až do dnešního dne nenacházím dostatek slov na celý tenhle moment a vím, že na všechny ty náhody a okolnosti, které mě dostaly až tam, budu vzpomínat ještě hodně dlouho a vážím si toho na Měsíc a zpátky. ♥
![](https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEjXMsgSM0kJG5IHzu_yPvLSYLDM65wTbD8Z7tXCm1pLm_dUgicTek1QTd1_2oulnzqUGTDM-Cr4gCjkPtTI70Ojkt_Yh61Ctni-sdjqaze5cl3DnOAtpZEB5Dka4_zTrp-aPQtxnh-WZ2d0/s320/20184.jpg)
![]() |
Budapešť |
![]() |
Mnichov |
S Aničkou jsme jedly suchou čínskou polévku, s Verčou jsme v Kroměříži nechápaly, proč tam vlastně jsme a v Litoměřicích jsem si dala wafli s kiwi. (Nedoporučuju.)
Jo a v srpnu jsem se taky poprvé opila, kdyby vás to někoho zajímalo. Nic závažného se nestalo, jen jsem si povídala o životě a chtěla zachránit pár koťátek.
V září jsem nastoupila na gympl do Holic. První měsíc, což znamená celé září, byl hodně úzkostilvý, ale to se dalo očekávat, protože já neumím úplně nejlíp snášet větší změny a potřebuju hromadu času.
Naštěstí jsem si po měsíci zvykla a neměnila bych. Nic a nikoho. Mám to tam mnohem radši než na základce. No ale vždycky se něco najde, třeba němčina.. :)
A neměla bych zapomenout, že jsem si asi po třech letech koupila nový brýle.
V říjnu jsem oslavila svoje 16tý narozky, Kačka koupila lístky na Eda Sheerana. Stihla jsem jet s Verčou do Prahy, navšítivit Barču z Moravy a koukat s ní na super přeslazený filmy.
Listopad byl takověj měsíc, kterej mi svým způsobem ,,proklouzl." A i když se sem tam i něco dělo, není to nic, co bych měla a mohla napsat na tenhle blog.
V prosinci jsem jela do Hiltonu, abych si splnila další z mnoha snů - potkat Justina Jessa, mou americkou inspiraci a textařskou hvězdu s geniálním hlasem.
Letos toho bylo opravdu příliš. Příliš všeho.
Spousta splněných snů, spousta zklamání, velkých i malých kroků..
Nutno podotknout, že vyšla spousta skvělý hudby a objevila jsem nespočet písniček, alb a interpretů.
A asi devětkrát jsem si pořídila nový sluchátka, nadělala plno hloupostí a viděla padat hvězdu.
Mám potřebu ještě jednou poděkovat všem, díky kterým jsem měla možnost zúčastnit se zahraničních koncertů. Vážím si toho, jaký možnosti dneska máme a mně dělá radost, že je můžu využít.
Jsem typ člověka, kterej se i z toho nejhoršího snaží vyložit to nejlepší, takže jsem vděčná i za všechny ty dny, kdy jsem netušila co se sebou. Patří to k tomu.
Už dávno jsem si uvědomila, že to všechno není jenom o těch obrovských momentech, ale že je to hlavně o těch každodenních malých radostech a věcech, o kterých se nemusí psát. A i o těch rok 2018 byl.
Vím, že se i v roce 2019 budu do roku minulého občas vracet, protože jsem se toho hodně naučila a od ledna udělala velkej krok.
Minulý rok jsem články vydávala opravdu málo, ale věřte mi, že to mělo svoje důvody a budu doufat, že se to letos zlepší.
Přeju vám, ať je váš rok 2019 úspěšný, ať nezapomenete na to, že je to i maličkostech a ať zvládnete přeskočit všechny klacky, který vám kdo hodí po nohy.
A na předsevzetí typu ,,nový rok, nové já" se z vysoka vykašlete. Radši to buďte pořád vy. A jestli pořád nevíte, kdo vlastně jste, tak si dejte čas. Vždyť je to v pohodě.
Děkuju Vám.
Sára.
SOUVISEJÍCÍ:
BUDAPEŠŤ
HILTON
NIALL HORAN VE VÍDNI
HARRY STYLES V MNICHOVĚ
♥♥♥